Záchranné akcie nevyzerajú ako vo filme, hovorí Michal Baran z vodnej záchrannej služby
BRATISLAVA – Letné mesiace so sebou prinášajú veľa úrazov pri vode. Záchranári vodnej záchrannej služby preto musia reagovať hneď. Najhoršie sú prípady, keď zachránia človeka pred utopením, no nedokážu zabrániť tomu, že už nikdy nebude chodiť.
846c4aeb-b9e9-4748-b246-5c038e23bfdaVodná záchranná služba SČK v Bratislave. Foto: archív VZS SČK
Stretávame sa s Vedúcim školiaceho strediska Vodnej záchrannej služby Slovenského Červeného Kríža (VZS SČK) v Bratislave Michalom Baranom. Dnešné stretnutie bude skôr o tých smutnejších veciach, preto Michalovi na začiatok položím otázku na odľahčenie.
Ak sa chcem stať plavcom – záchranárom, musím vedieť preplávať 50 metrov pod vodou na jeden dych? „Stačí 25 m, záleží od kvalifikácie, kvalifikačných stupňov, ktorých je viac,” začína svoje pútavé rozprávanie záchranár Michal.
Plavec – záchranár musí vedieť preplávať 25 metrov bez dychu pod vodou. Foto: archív VZS SČK
Vraví, že najťažšie pre ľudí, ktorí sa chcú stať či už plavčíkmi pre malé neplavecké bazény do 130 cm, pre veľké hlboké bazény alebo na otvorenú vodu či vedúcimi strediska VZS SČK, sú vstupné testy, ktorými musia prejsť.
„Veľa uchádzačov príde na kurz a pýta sa, či ich naučíme plávať. Ale to nie je plavecký kurz,” spresňuje pán Michal. Dobre plávať teda musíte vedieť už dávno predtým. Z tohto dôvodu až 50 percent záujemcov neprejde vstupnými testami.
Postupne sa od Michala Barana dozvedáme, že okrem teoretických vedomostí a lekcií musí každý záchranár, nech už pracuje na ktoromkoľvek mieste, vedieť pri vodných nehodách reagovať aj prakticky a to rýchlo a hlavne správne. Lebo častokrát rozhodujú sekundy.
Každý plavec – záchranár, ktorý chce prejsť záverečnými skúškami, je povinný zvládnuť rôzne záchranárske skoky, štýly plávania, základy potápania, ťahanie a vyťahovanie topiaceho sa, musí ovládať spôsob ako sa oslobodiť, keď topiaci začne záchranára ohrozovať a ťahať oboch ku dnu. Samozrejmosťou je vedieť poskytnúť prvú pomoc.
V kurzoch Vodnej záchrannej služby SČK v Bratislave sa učia aj ako vytiahnuť z vody topiaceho sa. Foto: archív VZS SČK
Je rozdiel v tom, ako sa človek topí
Záchranári musia vedieť rozlíšiť spôsob topenia sa. A podľa toho poskytnúť klesajúcemu pod vodu pomoc. „Keď človek špliecha, dvíha ruky, volá o pomoc, ide o asi najviac vnímaný a častý spôsob topenia sa,” uvádza pán Michal základy. Hovorí o aktívnom type.
Podľa jeho ďalších slov je však veľmi nebezpečné a ťažšie riešiteľné pasívne utopenie, keď človek zmizne pod hladinou vody bez varovania a potichu, či už z dôvodu fyziologického stavu [zdravotné príhody] alebo prostredia. Podľa toho, či je následne voda v pľúcach, pán Michal spomína suché a mokré utopenie.
Existujú rôzne spôsoby topenia sa a následnej záchrany vo vode. Foto: archív VZS SČK
Nešťastné skoky do vody
Vedúci školiaceho strediska pre Štandard vysvetľuje, že okrem topenia sú pomerne časté úrazy spojené s krčnou chrbticou, keď ľudia skáču do plytkej vody.
Ako skúsený záchranár vraví, pri týchto najnebezpečnejších nehodách má vtedy zachraňujúci na výber z dvoch alternatív. „Buď človeka necháte utopiť sa alebo idete do rizika, že príde k paraplexii alebo k niečomu podobnému,” smutne konštatuje Michal [ochrnutie, pozn.red.].
To znamená, že pokiaľ je človek vo vode po dopade tvárou dolu, vdýchne vodu a utopí sa. Ak ho chce záchranár otočiť, hrozí, že mu ešte viac poruší to, čo už má topiaci sa poškodené, teda krčnú chrbticu a tak sa stane trvalo ochrnutým.
Preto sú na strážených vodných plochách nevyhnutné fixačné nosidlá a krčné fixátory, aby sa s takýmto človekom nehýbalo, bol zafixovaný a mal ústa a tvár nad vodou.
Fixačné nosidlá sú nevyhnutnosťou pri poraneniach krčnej chrbtice. Foto: archív VZS SČK
Baran je odborníkom na záchranu ľudských životov vo vode už 30 rokov. Na otázku, koľkým ľuďom vo vode zachránil život, nerád odpovedá. Je pre neho oveľa dôležitejšie pomôcť niekomu, než sa s tým len chváliť.
Amatérske pokusy zväčša končia smrťou oboch
„Záchrannú akciu môžeme mať napozeranú z filmov, ale realita je úplne niekde inde,” hovorí Michal, ktorý považuje za najnáročnejšiu a najnebezpečnejšiu fázu záchrany topiaceho sa celý súbor činností vykonávaných vo vodnom prostredí, aby sme človeka dostali na súš a mohli pokračovať v prvej pomoci, prípadne resuscitovať.
Michal Baran, Vedúci školiaceho strediska VZS SČK. Foto: archív MB
Zároveň zdôrazňuje fakt, aby sme pri úkone nepreceňovali svoje schopnosti. „V momente, keď sa niečo stane tomu, kto ide topiaceho zachraňovať, tak sa utopia dvaja,” vraví a pridáva ďalšiu dobrú radu.
Amatérsky záchranca by sa do procesu nemal púšťať sám. Ak nemá schopnosti a znalosti, nachádza sa tiež v ohrození života. „Veľmi často takéto amatérske pokusy končia utopeným topiacim sa, ale aj zachraňujúcim,” dodáva smutne Michal.
Na záchrannú akciu je dôležité využiť všetky dostupné prostriedky a ľudí. Ak klesajúcemu pod hladinu hodíme vesty, kolesá, alebo zavoláme na ľudí, ktorí sú práve na vode s paddleboardami a so záchrannými vestami či na okoloidúce loďky, to sú všetko priaznivé skutočnosti, ktoré nám topiaceho pomôžu zachrániť skôr, než k nemu priplávame my.
Do záchrannej akcie treba využiť všetko, čo máme k dispozícii. Foto: archív VZS SČK
Podľa slov odborníka nemôžete človeka, ktorý sa topil a dostalo sa mu do pľúc väčšie množstvo vody, prípadne musel byť dokonca oživovaný, nikdy pustiť domov.
„Tu hrozí sekundárne utopenie, môže prísť k infekciám pľúc, fyziologickým zmenám v organizme, keď sa dostane voda do dýchacích orgánov,” dodáva na záver Michal a odporúča vždy zavolať rýchlu zdravotnú pomoc, pri ktorej bude človek na pozorovaní.
Vodná záchranná služba Slovenského Červeného Kríža. Foto: archív VZS SČK
Čo robiť v prípade podchladenia
Aj v letných mesiacoch môže vo vode hroziť podchladenie, ktoré je tiež niekedy jedným z dôvodov topenia sa. „Voda odoberá z ľudského tela teplo 24 alebo 27-krát rýchlejšie ako vzduch,” detailnejšie túto tému rozvádza záchranár.
Pri podchladení má človek triašku, problém s koordináciou, s dýchaním a následnou dezorientáciou. V týchto prípadoch, keď nám je vo vode už zima, treba z nej vyliezť von a zohriať sa.
Ako úrazom predchádzať
Michal Baran v rozhovore spomína nepriaznivé číslo, čo sa týka počtu utopených v rámci európskej únie. Pohybujeme sa niekde na štvrtom mieste, čo je dosť nelichotivé číslo. „Plavecká gramotnosť nášho obyvateľstva klesá,” dopĺňa štatistiku.
Ako teda eliminovať takéto smrteľné nehody? Podľa záchranára by si mal byť každý vedomý svojich schopností a nepreceňovať vlastné sily. Taktiež netreba vstupovať do neznámej vody.
Vodná záchranná služba SČK v Bratislave. Foto: archív VZS SČK
Odborník radí aj rodičom jednu základnú vec. Nespúšťať deti ani na moment z dozoru. „Je úplne jedno, aké prostriedky, či už sú to kolesá, vesty, rukávniky deťom dáte, neznamená to, že ich môžete prestať počas kúpania sledovať,” dodáva na záver. Z jeho skúseností je teda jasné, že aj z obyčajného kolesa môže dieťa v priebehu sekundy ľahko vykĺznuť.
Spomína aj počasie. Letné búrky so sebou prinášajú značné vlny, na ktoré treba dávať pozor najmä na našich veľkých priehradách. Úplnou samozrejmosťou a radou pre ľudí je dávať si pozor na alkohol.
Najčastejšie zranenia pri bazénoch a priehradách
Oslovili sme aj referenta pre zdravotnú činnosť Adama Múčku zo Slovenského Červeného Kríža. Ten nám sprostredkoval informácie o zraneniach a úrazoch pri vode, ktorým sa častokrát nedá zabrániť.
Naháňačka pri vode
Poznáte to, deti šantia pri vode, naháňajú sa na klzkých bazénových dlaždiciach a zrazu nejaké z nich spadne na hlavu. Ako mu pomôcť? „Dieťa necháme ležať, skontrolujeme stav vedomia a prezrieme poranenie hlavy,” hovorí Adam. Ak je zranenie hlavičky vážnejšie, ako len to, na ktoré zaberie pritlačiť na hrču niečo studené, treba ho ošetrovať svedomito.
V prípade otvorenej rany na ňu treba, po vyčistení a bezalkoholovej dezinfekcii, pritlačiť čistú tkaninu, najlepšie gázu a prelepiť ju. Ak však dieťa nedýcha pravidelne, stratí vedomie, je ospalé, zvracia, vtedy určite treba navštíviť nemocnicu alebo volať záchrannú zdravotnú službu. Krvácanie do mozgu sa totiž odhalí až neskôr pri vyšetrení.
Podozrenie na zlomenú ruku
Nešťastné pády môžu byť zapríčinené aj napríklad potknutím sa o konár pri jazere obklopenom stromami. „Pri podozrení na zlomeninu sa vždy správame tak, ako keby bola končatina naozaj zlomená,” hovorí skúsene referent.
Prezradiť ju môže aj opuch alebo modrina. Dôležité pri takýchto úrazoch je končatinu zafixovať. „Deti do cca šesť rokov si vedia zlomiť kosť bez toho, aby sa porušila okostica, teda obal kosti,” Adam vraví, že u detí sa preto niekedy príde na zlomeninu aj niekoľko dní po úraze.
Čo ak stúpime na črepy
Na priehradách sú niekedy rozbité sklenené fľaše. Pri vode chodíme väčšinou bosí. Ani sa nenazdáme a sklo nám skončí v chodidle. Po dezinfekcii s tým, čo máme práve k dispozícii, teda čistou vodou, fyziologickým roztokom alebo bórovou vodou, treba zapichnuté kusy zafixovať proti pohybu v rane a urýchlene vyhľadať lekársku pomoc.
Slovenský Červený Kríž ošetruje zraneného. Foto: archív AM
„Pri veľkom krvácaní aplikujeme bočný tlak cez gázu, čím zmenšíme ranu okolo úlomku a tlačíme tkanivo na strany črepu,” detailne informuje pán Múčka a zároveň dodáva, aby sme črep z rany nevyťahovali, keďže krvácanie by mohlo zosilnieť.
Dieťa stúpi na včelu, ako reagovať
Prvá rada znie žihadlo vytiahnuť. „Pri vyťahovaní treba dať pozor na to, aby sme nezatlačili jedovú žľazu, ktorá sa nachádza na konci žihadla,” oboznamuje nás so situáciou Adam. Stlačením sa totiž dokáže vypudiť do tela viac včelieho jedu.
Stávajú sa prípady, keď bežná reakcia na uštipnutie prejde až do anafylaktického šoku, vtedy nečakajte a okamžite volajte zdravotnú službu.
Úpal zažil asi každý z nás. Sprevádzajú ho príznaky od bolestí hlavy, svalov, horúčky, slabosti, závratu, zvracania, nevoľnosti, búšenia srdca až po zmenu správania v dôsledku zmätenosti, dezorientácie či halucinácie.
Podľa slov Adama treba dostať človeka na chladnejšie miesto, kde nesvieti slnko, postupne ho ochladzovať prikladaním mokrých uterákov a ovievaním, aby sa teplo z tela odparovalo. „Opatrne s príjmom tekutín. Organizmus nemusí byť schopný tekutiny prijať, pacient nám môže všetko vyvrátiť.”
Ak si ale nie ste situáciou úplne istí, či už sa vám niečo stane pri vode, vo vode, pri rôznych vodných športoch, treba radšej vždy volať záchrannú zdravotnú službu, operátor vám určite poradí.
Majiteľ sociálnej siete Facebook Mark Zuckerberg priznal americkému Kongresu jeden z najmasívnejších cenzorských zásahov zo strany vládnej moci voči nepohodlným názorom občanov v modernej histórii. Nešlo pritom o ochranu utajovaných skutočností či iných zákonných dôvodov, ale o krytie korupcie a umlčiavanie kritikov pandemických opatrení. Tento prípad ukazuje, ako veľmi dôležitý je zákaz cenzúry, a prečo je toto ústavné právo potrebné neustále strážiť. Viac v článku.
Automobilovému koncernu Volkswagen prerástli problémy s konkurencieschopnosťou cez hlavu. Skupina hlási najväčší problém práve vo svojej vlajkovej značke Volkswagen, ktorej ziskové marže sú už dlhší čas príliš nízke.
Cookies na našej webovej stránke používame len v dvoch prípadoch.
V jednom prípade pre meranie návštevnosti v Google analytics a v druhom prípade pre prihlásenie užívateľa.
Nakoľko sme zrušili inzercie, reklamy a merania tretích strán, nezbierame žiadne citlivé dáta o užívateľoch.
Preto potvrdením súhlasíte so základnými cookies na našom webe.